Islamilainen adoptio eli kafala poikkeaa länsimaisesta adoptiokäytännöstä, sillä islamilaisen šarialain mukaan sijaisperheessäkin kasvatuslapsi säilyttää biologisen sukunsa.
Kasvatuslapsi ei muodollisesti jätä biologista perhettään, jos se on tiedossa. Vaikka orpolapsen kasvattaminen on hyve lapsesta ei kuitenkaan tule ottovanhempiensa lasta. Koska lapsi säilyttää biologisen sukunsa, ei lasta ei voi nimetä ottoisänsä mukaan. Täten lasta ei koske myöskään lähisukulaisia koskeva avioliittokielto Mahram.[1] Kasvatuslapsi ei siis ole esimerkiksi estynyt solmimasta avioliittoa ottovanhempansa lapsien kanssa.[2]
Profeetta Muhammadilla oli adoptoitu lapsi. Muhammadilla itsellään oli adoptioäiti, joka imetti hänet vauvana [3].